![](https://medjutim.dnk.org.rs/wp-content/uploads/2023/12/star-6860582_1280-1-1024x680.jpg)
Pixabay.com
Када је “чиста” литература у питању, тј. уколико се бавимо причама о књигама, ситуација је унеколико другачија, тако да се испит вредности ипак препушта озбиљнијим естетским и уметничким мерилима, односно трајању у времену, па се тражи мало више од уобичајеног божићног клишеа, што потврђују примери врхунских књижевних дела са фокусом на Божић, које су исписали Толстој, Чехов, Достојевски, Гогољ, Твен и Лујза Меј Алкот, Ирвинг и Агата Кристи, али и Стеван Сремац, Бранислав Нушић, Црњански и Милорад Павић, да и не спомињемо “Божићну причу” Чарлса Дикенса са илустрацијама Џона Лича која је објављена у децембру сада већ далеке 1843. године и распродата у свега неколико дана, а од Ебенезера Скруџа начинила бесмртног јунака.
![Pixabay.com](https://medjutim.dnk.org.rs/wp-content/uploads/2023/12/warm-and-cozy-1975215_1280-1024x682.jpg)
Тако се и јунак Е.Т.А. Хофмана Крцко Орашчић успешно “провлачи” у различитим гранама уметности, све тамо до балета, а у једној од малих и једноставних, али тим више чаробних, па често и величанствених прича О’Хенрија, заљубљени младић продаје највредније што има, џепни сат, да би својој љубљеној купио божићни поклон, а она опет, сече и продаје своју предивну косу да би њему купила поклон. Судбина се, како то већ бива код поклона мудраца, поиграла с њима. Она је, наиме, њему купила ланац за сат, који више не поседује, а он њој предивни украсни чешаљ за косу коју више не поседује.
Наравно да је акценат на љубави двоје младих и слављењу Божића, што ће, што би се рекло, у некој перспективи, бити исправљено, јер њена ће коса поново да израсте, а он ће, валда, да се потруди па да поново купи сат, али шта ћемо са чувеном девојчицом која продаје шибице? Док јој мраз и лед све више обухватају тело, она узвикује, или можда је боље рећи шапуће: “Бако, поведи ме са собом, не смеш ишчезнути као што су ишчезле једна за другом топла пећ, печена гуска и велика, прекрасна новогодишња јелка”. Како то већ бива у свим тим (језивим) бајкама (за децу), ствари ће кренути наопако. Ни печене гуске, ни топле пећи, а девојчицу ће први пролазници затећи ујутро, смрзнуту.
![Pixabay.com](https://medjutim.dnk.org.rs/wp-content/uploads/2023/12/christmas-tree-5846564_1280-1024x682.jpg)
Божић у ововременој литератури уме да буде, ипак, пријатнији. У универзуму Роулингове, за Харија је Божић један од најлепших дана у животу, а зидови сале у Хогвортсу бивају прекривени светлуцавим сребрним леденицама и стотинама венчића имеле и бршљана који се укрштају дуж црног звезданог неба: Столови кућа су ишчезли. Уместо њих било је стотинак мањих, осветљених лампицама, а за сваким је седело по десетак људи. (“Зачуше Сиријуса како пролази крај њихових врата пењући се ка Барбиковој соби певајући на сав глас: Бог вам дао мир, весели хипогрифи.”)
Када је у питању Вермонт, не сећам се ниједног књижевног дела у коме се он спомиње. Али, шта мари, свако је место добро, лепо и дивно када је у питању мотив Божића, па макар се и не звало Вермонт, доклегод је, у зимској ноћи, покривено звезданим плаштом.
Насловна фотографија: Pixabay.com